Zpráva ze zahraniční služební cesty.                                               V Olomouci 24.3.2004

Ve dnech 16.-19.3.2004 jsem se zúčastnila mezinárodní konference, která se konala v italském městě – Bozen/Bolzano. Konferenci s názvem: „The renessaince of the Library – adaptable library buildings“,  pořádala asociace evropských knihoven LIBER a zúčastnilo se jí téměř dvě stě účastníků ze dvaceti zemí Evropy.
Do Bozen/Bolzana jsem jela na pozvání prof. Mittlera, vedoucího sekce Architektury knihoven asociace LIBER. Profesor Mittler mě požádal o přednesení půlhodinového příspěvku, který se měl týkat rekonstrukce budovy zbrojnice a fungování knihovny v rekonstruované budově. Svou prezentaci jsem přednesla v druhé sekci celé konference, budova zbrojnice a její využití posluchače velmi zaujaly.
Všechny příspěvky z konference budou postupně  uveřejněny na www adrese:  http://www.zhbluzern.ch/LIBER-LAG/lagensb.htm.
Příspěvky byly vybrány velmi pečlivě a většina mě plně zaujala, přinesla nové poznatky a podněty, které by bylo možno využít v naší knihovně. Poučné pro mě byly i ty příspěvky, které ukázaly některé nové cesty, které sice podnětné jsou, ale pro naši knihovnu nevyužitelné.
V první sekci vystoupila s velmi zajímavým příspěvkem paní Sarah Thomas z Cornell University v USA. Popsala renovaci knihoven v řadě států USA. Hovořila o představě řady lidí, kteří si dobu digitalizace spojovali s vymizením fyzických budov knihoven. Dnes však dochází k velké renesanci budov, které jsou nově  restaurovány ve spojení a spolupráci mezi knihovníky, architekty a uživateli. Zařízení v moderních knihovnách jsou velmi flexibilní, mohou se tedy často proměňovat podle potřeby knihovny a jejích uživatelů. Vznikají tak nové, moderní knihovny s velkým komfortem pro uživatele. Uživatelé mohou v knihovně studovat, vyhledávat data v elektronických informačních zdrojích, číst si, nebo jen tak relaxovat. Je zajímavé, že v nových knihovnách jsou nejpopulárnější a nejnavštěvovanějšími částmi kavárny a pohodlné klubovny. 
V další sekci vystoupila paní Jean Sykes, ředitelka London School of Economics s přednáškou o přestavbě knihovny, která je největší knihovnou sociálních věd na světě. Skládá se z atria se spirálovitě vzestupným schodištěm. Knihovna má pět poschodí a zaujímá 15,000 m2. Veškeré osvětlení, topení i ventilace jsou řízeny počítačem. Knihovna má rozsáhlý volný přístup k fondům a 2600 studijních míst. Knihovnu je možno nazvat skutečnou knihovnou pro 21. století, tak ji nazývají i studenti mezi sebou. 
Se zajímavým příspěvkem vystoupil pan Gerhard Schneider z univerzity ve Freiburgu. Svou knihovnu nazval „bezdrátovou knihovnou“. Stále větší počet uživatelů knihovny si přináší do knihovny laptop a chtějí využívat přístupu k elektronickým informačním zdrojům, k čemuž musejí využívat mnoho elektrických zásuvek. Aby byl umožněn přístup k informačním zdrojům na síti více uživatelům, je v knihovně využita nová, moderní bezdrátovou technologie.
S novým řešením uspořádání nábytku v knihovně přišel architekt Jean-Louis Baal. Předvedl svou metodu, která umožňuje totální flexibilitu nábytku. Svůj koncept aplikoval v univerzitní knihovně v Caen. Nábytek i komponenty sítě je možno velmi rychle a snadno přesunovat a přestavovat podle nových požadavků knihovny a umístění studijních míst.
Klaus Kempf ze státní knihovny v Mnichově vystoupil s příspěvkem o univerzitní knihovně v Bozen/Bolzanu, která je vlastně informačním centrem univerzity, pod jednou střechou poskytuje veškeré informační služby s využitím moderních technologií.
Velmi mě zaujal příspěvek architekta Marko Mušiče, který přednesl příspěvek o Národní a univerzitní knihovně v Ljublani, která se stane křižovatkou mezi minulostí a dneškem. Nová budova knihovny má být vybudována hned vedle současné knihovny od architekta Jóži Plečnika a měla by ji vhodně doplňovat. Bude přímou součástí historických památek z antické doby  vně i uvnitř budovy. Nová budova bude téměř napodobovat budovy z historických časů, přitom bude plně vybavena moderním technickým zařízením.
Julie Archer z University of Sunderland přednesla příspěvek s názvem: 24x7: zkušenosti ze Sunderlandu. Vedení Murray Library rozhodlo, že knihovna bude poskytovat služby čtenářům 24 hodiny denně, tedy po celý den. Knihovna tak nabízí celý den veškeré služby, výpůjčky i vracení dokumentů se provádí samovýpůjčovacími stroji. Zkušenosti jsou pozoruhodné pro všechny knihovny, které by chtěly podobný projekt zahájit. Čtenáři knihovny jsou velmi spokojeni, ale zřízení takového provozu je nesmírně finančně náročné. Aby nemuseli knihovníci sloužit celý den, je zařízeno, že v nočních hodinách slouží pouze pracovníci ochranky, kteří jsou však vycvičeni i v poskytování služeb knihovny. V celé knihovně je řada kamer, které neustále snímají prostor v každé její části. Každý čtenář, který přijde do knihovny se musí zaregistrovat a u pracovníka ochranky i podepsat. Tento pracovník má před sebou tři monitory, na nich sleduje naráz celkem 19 částí knihovny, přičemž na prostředním monitoru se neustále zobrazuje vchod do knihovny a každý vstupující návštěvník je sledován kamerou. Pokud dojde k něčemu, co ochranka považuje za podezřelé, spojí se okamžitě s dalšími členy ochranky, kteří jsou mimo budovu knihovnu a jsou schopni okamžitě přijít na pomoc. V knihovně se uklízí za plného provozu dvakrát denně. Velmi živo je v knihovně i ve dvě hodiny ráno, kolem čtvrté hodiny však většina čtenářů knihovnu opouští. Podobné služby nabízí více univerzitních knihoven ve Velké Británii a jejich počet se stále zvyšuje, neboť zájem o takto fungující knihovnu je obrovský. 
Celá další sekce byla věnována návrhu a výstavbě nových knihoven. Paní Marie-Françoise Bisbrouck z univerzitní knihovny na pařížské Sorbonně popsala postup příprav nové knihovny ve svém příspěvku s názvem: „Od myšlenky k realizaci: plánování, projekt, postup.“ Celý příspěvek byl věnován plánování změny, od samé myšlenky změny, přes konzultaci se zaměstnanci a zaměstnavatelem, s jinými knihovnami, s architekty i projektanty. Byl velmi důležitý především pro ty, kteří plánují novou knihovnu, ale i pro ty, kteří plánují jakékkoliv změny ve své knihovně.
Zajímavou přednášku měl pan Henrich Köstler z Ústřední knihovny v Zürichu. Popsal rekonstrukci knihovny, která byla vystavěna již v sedmnáctém století a od té doby prošla řadou rekonstrukcí a změn a k současné historické knihovně s množstvím technických vymožeností. Vzhledem k obrovskému vzrůstu uživatelů, až na počet dvacet pět tisíc, byla rekonstrukce nezbytná., ke knihovně přibyla dvě velká křídla, ve kterých jsou umístěna administrativní oddělení knihoven a volný přístup k fondům knihovny.
Zaujal mě rovněž příspěvek pana Alessanra Bertoniho, ředitele univerzitní knihovny v Benátkách. Hovořil o řadě projektů, na kterých spolupracoval s architekty při návrhu rekonstrukce budov v Benátkách s výhledem na možnosti umístění knihoven univerzity, které jsou dnes ve velmi nevyhovujících prostorách. Byla vytvořena řada projektů osmi architekty, žádný se ale nerealizoval. Tato situace souvisí se špatnou finanční situací na vysokých školách v Itálii, které procházejí v současné době velkou reformou.
Součástí konference byly návštěvy knihovny EURAC Convention Centra, s jehož pomocí byla konference uspořádána, knihovny univerzity v Bozen/Bolzanu, která je nově otevřená a také návštěva moderní, ještě neotevřené knihovny v Brixen/Bressasone.
Knihovna v Brixen/Bressasone byla pro řadu účastníků konference spíše šokem. Celá knihovna je vybudována z holých, šedivých panelů, které jsou vně i uvnitř knihovny. Celý ponurý vzhled doplňuje tmavě šedý nábytek a tmavě hnědé lustry. Jinak je však vybavena knihovna vší moderní výpočetní i osvětlovací technikou, její vzhled je spíše otázkou zvyku.
Celá konference byla nesmírně zajímavá, vzorně zorganizovaná a rozhovory s účastníky konference, které se konaly mimo konferenční místnosti, byly neméně zajímavé a podnětné.
                                                   
                                                                                              Dana Lošťáková